Tidigare i The Walking Dead...
- Jag heter Gabriel... - Du sa att du har en kyrka.
Jag litar inte på den här killen. Han döljer nånting.
Det här var matbanken. Den försörjde hela countyt.
Vi måste hämta Gabriel.
- Vad hände? -Jag vet inte.
Vi ska ta Eugene till Washington och han ska få de döda att dö-
-och de levande ska ta över igen. - Vi är med. Då kör vi.
De goda nyheterna är att du inte är död än.
Men, i slutänden så måste man ju äta.
Det är förmodligen ganska dumt att vara här. Farligt.
Eller kanske inte.
Man kan se hotet. Det är iallafall något.
Att se dem får mig att må bättre.
Min mamma brukade säga att varje dag ovan jord var en vinst.
Det gäller väl inte riktigt längre, men det ger en lite perspektiv.
Glaset kommer gå sönder förr eller senare.
Inget håller särskilt länge längre.
Vi märkte ut vår väg hit så vi kunde hitta tillbaka sen.
Ganska dumt, va? Tillbaka till vad?
Det var inte bara en fälla, det skulle vara ett val.
Du ansluter dig eller föder oss.
Du vet... björnar-
-när de svälter äter de sina ungar.
Om björnen dör så dör ungen iallafall.
Men om björnen överlever kan den alltid skaffa en ny unge.
Så löd planen.
Greg och Mike var så nära-
-att ta den där gråhåriga subban som dödade min mamma.
Hon åkte iväg med bågskytten. Greg såg dem åka.
Jag längtar efter att prova på henne.
Jag föredrar kvinnor. Det gör de flesta av oss.
Min bror Alex har...
Också död numera på grund av Rick...
Han hade en teori om att det var det extra lagret fett-
-som kvinnor har. Du vet, för barnafödande.
Till och med de magra tjejerna har det.
Som den där snygga... Sasha?
Jag tycker snygga människor smakar bättre.
Vi kommer ta dem alla.
Men till att börja med duger du utmärkt.
Vi gjorde ett snyggt jobb på ditt ben. Vi har haft mycket övning.
När vi började handlade det om att göra det långsamt.
Jag försöker vara mänsklig nu, jag pratar med dig.
Perspektiv, Bob. Du är ovan jord.
Du har det åtminstone bättre än dem.
- Nu har han totalt tappat det. - Han höll längre än vad jag trodde.
Era idioter...
Okej, håll tyst nu.
Jag kan tysta honom.
Jag har blivit biten, era dumma jävlar!
Jag är smittat kött.
- Vi dödar honom nu på en gång. - Nej, vi behöver honom.
- Vi kunde lika gärna äta en av dem. - Vad fan kommer hända?
- Kommer vi förvandlas? - Lugna dig, vi tillagade honom.
- Varför kollade du honom inte? - För han mådde bra!
- Smittat kött! - Håll käft!
- Ni har ätit smittat kött! - Jag sa, håll käft!
Svensk översättning: - StoraStyggaVargen -
Bob?
Det är jag. Det är jag.
- Tyreese, han kommer undan. - Vem?
Nån bevakade oss.
Om vi går in där nu så kommer några av oss inte tillbaka.
Bob är därute nånstans. Rädd och ensam.
Kanske inte ensam. Daryl och Carol saknas också.
Sluta.
Vad håller du på med?
Allt det här har ett samband.
Du dyker upp, vi blir bevakade-
-och nu är tre av oss försvunna.
Jag...
Jag har inget... Jag har inget med det här att göra.
- Vänta! - Sasha, lägg bort den där!
Vem är där ute?
- Jag har inget med det här att göra. - Var är vårt folk?
- Jag har inget med det... - Var är vårt folk?!
Jag har inget med det här att göra.
Varför tog du hit oss?
- Snälla, jag... - Är ni fler?
Jag är ensam. Jag är ensam. Jag har varit ensam hela tiden.
Och kvinnan i matbanken, Gabriel? Vad gjorde du mot henne?
"Du ska brinna för det här." Det var till dig. Varför?
Vad ska du brinna för, Gabriel? Vad? Vad gjorde du?
Vad gjorde du?!
Jag låser dörrarna på kvällen. Jag låser alltid dörrarna på kvällen.
Jag låser...
De började komma, min församling.
Atlanta bombades kvällen innan och de var rädda.
De letade efter ett säkert ställe, nånstans där de kände sig säkra.
Men det var så tidigt.
Och dörrarna var fortfarande låsta.
Ni förstår...
Det var mitt eget val.
Men de var så många och de försökte bryta upp fönsterluckorna-
-och de slog på väggarna och skrek åt mig.
Och så kom de döda och tog dem.
Kvinnor...
...barn...
Hela familjer skrek mitt namn när de slets i stycken-
-och bad mig om nåd.
Och fördömde mig till helvetet.
Jag begravde deras kvarlevor. Jag begravde dem alla.
Herren har skickat er hit för att slutligen straffa mig.
Jag är fördömd.
Jag var redan fördömd.
Jag låser alltid dörrarna.
Det är något...
Det ligger nån i gräset utanför.
Sasha.
Bob!
- Hans ben. - Ta in Bob. Vi tar hand om dem.
Snälla, kan du hjälpa mig? Hjälp mig.
Gå in!
Nu!
Jag var på kyrkogården. Nån slog ner mig.
Jag vaknade utanför ett ställe. Det såg ut som en skola.
Det var den där killen. Gareth.
Och fem andra.
De satt och åt mitt ben mitt framför mig.
Som om det vore helt normalt.
Stolta, precis som om de hade allt klart för sig.
Hade de Daryl och Carol?
Gareth sa att de körde iväg.
Han har ont, har vi nånting?
Jag tror det finns piller i första hjälpen lådorna.
- Spara dem. - Nej.
Det hände vid matbanken.
Det är okej.
Bob?
Det finns en soffa på mitt kontor.
Jag vet att det inte är mycket, men...
Tack.
Jag tar honom.
Vet du vilket ställe det var Bob pratade om?
- Det är en grundskola. Det är nära. - Hur nära?
Hur nära, Gabriel?
En 10-minuters promenad genom skogen, söder om kyrkogården.
- Har han feber? - Han är bara varm.
Jim höll ut i två dagar efter vi lämnade honom.
Dags att inse verkligheten. Vi måste åka mot DC, på en gång.
Daryl och Carol kommer tillbaka. Vi åker ingenstans utan dem.
Det respekterar jag, men det finns ett hot mot Eugene här-
-och jag måste få honom härifrån innan det blir värre.
Så om ni inte vill följa med så lycka till. Våra vägar skiljs här.
Ska ni gå till fots?
- Vi lagade bussen själva. - Vi är fler.
Vill ni fortsätta vara det? Då borde ni följa med.
- Carol räddade ditt liv. Vi också. - Och jag försöker rädda era!
- Rädda allas! - Vi går inte utan vårt folk.
- Ert folk stack. - De kommer tillbaka.
Till vad, avgnagda ben?! Du rör inte mig!
- Abraham! - Sluta! Nu!
Tror du verkligen att ni är säkrare genom att åka nu, mitt i natten?
Ja.
- Ja. - Vad sägs om imorgon?
Vi behöver varandra för det här.
Vi behöver varandra för att ta oss till DC.
Vi kan ta oss igenom det här tillsammans.
Jag har en idé.
Om ni stannar och hjälper till en dag till så följer jag med till DC.
Okej?
Glenn och Maggie också.
- Nej. - Lycka till då.
Jag är inte intresserad av att splittra det ni har här.
Rosita, ta dina grejer.
- Abraham... - Nu. Eugene, nu går vi.
Sätt fart.
- Jag vill inte. - Nu.
Okej.
Ni tar inte bussen.
Försök stoppa mig.
Vänta, vänta, vänta!
Stanna... Stanna och hjälp oss, så följer vi med er.
- Nej. - Det är inte ditt beslut.
Stanna och hjälp oss.
En halv dag.
Vid middagstid, då sticker vi.
Jag väntar inte kvar tills han dör.
Vi kommer följa med er.
12 timmar.
Sen sticker vi.
Det enda bra med att bli sparkad i ansiktet-
-är att det fick mig att glömma smärtan i benet.
Och i sidan, så det är två bra saker.
Vi spelar inte det spelet nåt mer.
När allt är som det är-
-tänkte jag att du kunde roa mig lite.
Varför berättade du inte?
Jag visste att om jag berättade-
-så skulle allt handla om slutet.
Och jag gillade verkligen mittendelen.
De tror de har kontrollen.
Vi är härinne och de kan vara varsomhelst.
Men vi vet exakt var de är.
Planen är vågad, det ska jag erkänna.
- Göra vårt drag innan dem. - Precis.
De räknar inte med att vi är klara i huvudet.
Är vi det?
Jag bara kollar. Det är ett vågat drag.
Kom ihåg vad dessa människor är kapabla till.
- Tyreese. - Ja?
Är du med?
Jag följer med.
- Du borde stanna med Bob. - Nej, jag vill vara med därute.
Jag vill vara delaktig i det här.
Jag vet hur det känns.
Men det som finns här-
-tiden du har kvar med honom-
-du kan inte bara kasta bort det.
Jag önskar jag hade haft det med Karen.
Kommer du ihåg hur det kändes?
Vad du ville göra?
Ja.
Det gjorde så att jag inte kunde se det.
Förlåtelse.
- Det är så man tar tag i det. - Ska jag förlåta dem?
För att de skadat honom? För att de försökt döda oss?
Vad fan är det för fel på dig?
- Tror du vi har ett val? - Inte alla.
Bara du.
När han öppnar sina ögon är ditt ansikte det enda han vill se.
Ta den.
- Om han slutar andas... - Sasha.
...trycker du den igenom hans tinning.
Det är vad Bob hade velat.
Jag antar att ni vet att vi är här.
Och vi vet att ni är här.
Och vi är beväpnade.
Så det är ingen idé att gömma sig längre.
Vi har bevakat er.
Vi vet vilka som är här.
Vi har Bob-
-om ni inte redan gjort slut på hans lidande.
Och Eugene.
Rosita.
Martins goda vän, Tyreese.
Carl.
Judith.
Rick och resten stack-
-med många av era vapen.
Lyssna, vi vet inte var ni är men det här är inget stort ställe.
Så nu slutar vi innan det blir smärt- sammare än vad det behöver bli.
Ni är bakom nån av dessa dörrar och vi vapen nog att skjuta sönder båda.
Jag kan inte tänka mig att det är det ni vill.
Prästen då?
Fader, hjälp oss att avsluta det här så låter vi dig gå.
Öppna bara dörren så får du gå. Du får ta babyn med dig.
Vad säger du?
Jag vet inte. Vi kanske behåller ungen.
Jag börjar gilla tjejen.
Sista chansen att säga om du ska komma ut.
Är vi färdiga?
Vi skjuter bort gångjärnen.
Lägg vapnen på golvet.
Rick, vi skjuter in i kontoret. Så lägg ner ditt...
Lägg era vapen på golvet och gå ner på knä.
Gör som han säger.
Martin, vi har inget val.
Jo, det har vi.
Vill du slå vad?
Det tjänar inget till att be, va?
Nej.
Men ni hade redan kunnat döda oss. Ni måste haft en anledning att låta bli.
Vi ville inte slösa på kulor.
Vi brukade hjälpa folk. Vi räddade folk.
Sen förändrades det. De kom in och...
Efter det...
Jag vet att du varit där ute, men jag kan se det.
Du vet inte hur det är att vara hungrig.
Du behöver inte göra det här. Vi kan gå härifrån.
Och våra vägar kommer aldrig korsas igen, det lovar jag.
Men du kommer korsa någons väg.
Du skulle göra det mot vem som helst, eller hur?
Och jag har redan gett dig ett löfte.
Nej!
Det hade kunnat vara vi.
Ja.
Det här är herrens hus.
Nej.
Det är bara fyra väggar och ett tak.
Du kommer alltid vara med oss.
En del av oss.
Rick.
Nej. Låt henne stanna.
Jag litar på henne.
Jag är utanför.
- Jag ville bara säga tack. - För vad?
Innan fängelset-
-visste jag inte om det fanns några bra människor kvar.
Jag visste inte om det fanns någon kvar.
Ni tog emot mig.
För ni tog emot folk.
Det var du.
Det jag sa igår, det tar jag inte tillbaka.
Även under dessa omständigheter.
Mardrömmar tar slut.
Men man ska fortsätta vara den man är.
Men det är bara den här döda mannens åsikt.
Den tar jag emot.
Se bara på henne och säg sen att världen inte kommer förändras.
Du var helt utslagen.
- Var jag? - Det var du.
- Varför ler du? - Jag tror jag drömde.
Och jag tror att du-
-log tillbaka mot mig i drömmen.
Ja, så var det.
Så vad är det?
Det goda som kommer ur det här onda?
Bob?
Ge mig den.
Du kan gå ut.
Det här är vår färdväg till DC. Vi håller oss till den så länge vi kan.
Om inte så vet du vår destination.
Så fort Eugene kommer fram till storhjärnorna så kommer allt bli bra.
Den här gruppen borde vara där då.
Du borde vara där då.
- Det kommer de vara. - Det ska vi.
Det ska vi.
Då åker vi.
JAG VAR EN IDIOT. KOM TILL WASHINGTON. DEN NYA VÄRLDEN BEHÖVER RICK GRIMES
Jag har aldrig frågat hur det var för dig att ta dig till Terminus.
Det dödade mig.
Nej, det gjorde det inte.
Jag kan inte sova.
Och nu när jag sitter därinne...
Alldeles tyst.
Det är inte bara det som hände igår kväll.
Att berätta vad som hände förut...
...rakt ut...
Jag ser allt igen.
- Jag hör dem. - Ja.
Det kommer inte försvinna.
Men det kommer inte vara så hela tiden.
Var är Carol?
Kom fram.